În martie 1965 Che Guevara a anunțat
Ministerul Industriei din Cuba
că pleacă la Camaguey pentru a supraveghea producția
de trestie de zahăr.
Câteva zile după aceea Guevara dispărea fără urmă.
Toți se întrebau ce s-a întâmplat: chiar și soția lui, Aleida,
a afirmat că nu știe unde este.
Pentru că i se cereau tot mai insistent explicații privind dispariția sa,
Fidel Castro a hotărât să citească, în public, o scrisoare de la Che.
Cuba 3 octombrie 1965
El merită cu adevărat
și are toate calitățile necesare, în cel mai înalt grad,
pentru a face parte din el.
Și totuși nu se află
printre membrii Comitetului Central.
Și de aceea
vom explica aceasta citind o scrisoare
scrisă chiar de el,
de tovarășul Ernesto Guevara,
în care el însuși explică lucrurile.
Iată ce scrie.
Havana. Anul Agriculturii.
Fidel, îmi amintesc acum multe lucruri.
Când te-am cunoscut, acasă la Maria Antonia,
când mi-ai propus să vin cu tine
și cât de emoționați eram în timpul pregătirilor.
Într-o zi ne-am întrebat cine va fi anunțat dacă murim,
iar faptul că asta chiar putea să se întâmple ne-a șocat pe toți.
Apoi am înțeles că,
într-o revoluție adevărată, învingi sau mori.
Cred că mi-am făcut datoria
pentru revoluția cubaneză,
așa că îmi iau rămas bun de la tine,
de la tovarăși și de la poporul tău, care e de-acum și al meu.
Anunț oficial că renunț la toate funcțiile pe care le dețin
în conducerea Partidului,
la postul de ministru, la gradul de comandant și la cetățenia cubaneză.
Alte națiuni solicită sprijinul modestelor mele eforturi.
Voi face eu ceea ce tu nu poți, pentru că trebuie să conduci Cuba.
Deci a sosit clipa despărțirii.
Dacă va fi să-mi trăiesc ultimele clipe pe alte tărâmuri,
ultimul meu gând va fi pentru acest popor
și mai ales pentru tine.
Un an mai târziu
Dă-ți jos pălăria.
Semeni perfect cu tatăl tău.
Ai banii?
Da.
Putem să așteptăm până se liniștesc lucrurile.
Dacă nu o facem acum, va trebui să mai așteptăm încă 50 de ani.
Încă una.
Unu, doi...
... trei.
Aleidita, în capul mesei stau tata și mama.
Dar, dacă tata nu este, pe locul lui va sta Ramon.
Uite. Patru...
... și cinci.
Ce face?
Nu știu. Să vedem ce face fratele tău.
Vezi ce face fratele tău.
Reprezentant special al OEA?
Da, Organizația Statelor Americane.
Un moment, vă rog.
Este aici un reprezentant special al OEA.
Organizația Statelor Americane? Lăsați-l să treacă.
- Treceți, vă rog. - Mulțumesc.
- Domnule, vreți să vă duc geanta? - Nu.
Mă cam îngrijorează Monje.
De ce?
Când l-am întrebat de cei 20 de oameni pe care ni i-a promis
m-a întrebat "Care oameni?", de parcă nici n-aș fi vorbit cu el.
E în regulă.
Apolinar.
Serapio.
- Câți ani ai, Serapio? - 16.
La 16 ani, deja știi ce vrei.
Bună ziua. Eu sunt Camba.
Ramon.
Voi știți cine e omul ăsta?
Cel cu care tocmai ați dat mâna
e Che Guevara.
- Ești sigur? - Da.
Pot să mai dau mâna cu el încă o dată?
- Ramon. - Ricardo.
- El e Coco, fratele lui Inti. - Știu.
- Ferma e pe numele lui. - Braulio.
- Ce mai faci, frate? - Bine. Tu?
- Miguel! - Ce mai faci?
- Urbano, cum ai călătorit? - Destul de bine.
Rolando...
Tu ești Inti?
- Sunt onorat să vă cunosc. - Eu sunt onorat. Ramon.
Iar el e doctorul Ernesto Maymura.
E membru al Partidului Comunist Bolivian și a studiat Medicina la Havana.
- Unde ți-ai făcut rezidențiatul? - La Calixto Garcia.
Apoi am adormit.
Și știi unde ne-am trezit?
- În Statele Unite. - La New York.
Am trecut granița cu pașapoarte panameze.
Totul mergea ca pe roate,
dar era s-o scrântim, pentru că ni s-a făcut foame.
Braulio a zis să ne ducem să luăm niște hot dog.
Așa că ne-am dus, dar vânzătorul era dominican.
Cum ne-a văzut a zis "Sigur sunteți cubanezi".
Atunci Braulio s-a uitat urât la el.
Ne-a servit fără să mai spună o vorbă.
Eu am greșit și am luat alt avion.
Nu ai greșit, ci așa ați descoperit ceva.
Ce-am descoperit?
Că și un elefant, dacă-l îmbraci în costum, poate intra nestingherit în Bolivia.
Asta a fost bună!
În Bolivia sau oriunde.
Frate!
Să mergem.
Salut.
- Eustaquio. - Bine ai venit, Eustaquio. Eu sunt Ramon.
- Salustio. - Ramon.
- Eu sunt Pedro. - Ramon.
Paco.
Aniceto.
Tuma, el e Aniceto.
Carlos.
Tuma.
- Willy. - Eu sunt Chapaco.
Îmi trebuie câteva zile să vă învăț numele.
Ultima dată când am vorbit cu Monje
i-am spus clar că, dacă vrem într-adevăr schimbarea acestei lumi,
noi suntem cei care o pot face.
Dar, pentru asta, Partidul trebuie să sprijine gherila.
Atunci Monje mi-a dat să înțeleg că nu crede în lupta armată.
A început să-mi spună ce mult își iubește el familia...
Și cei de-aici și-au lăsat acasă copiii și nevasta.
Așa că, Ramon, cu tot respectul,
nu cred că Partidul va sprijini lupta armată.
Cu atât mai puțin Mario Monje.
Așa că vreau să mă lași să mă duc în La Paz
ca să-i conving pe cei mai buni tovarăși din partid
să intre în grupul nostru.
Mai întâi trebuie să discutăm cu Mario Monje,
așa cum am stabilit.
Altfel, nu am proceda corect.
Nu există condiții pentru o luptă așa cum vrei tu.
Mario...
În orice parte a lumii unde omul e exploatat de către om
există condiții.
Când copiii muncesc în mină,
când 50% dintre mineri nu ajung ca vârsta de 30 de ani
și când acești mineri intră în grevă
pentru salarii mai bune
și sunt masacrați de Armată, atunci există condiții sau nu?
Când mortalitatea infantilă și cea în rândul mamelor
sunt cele mai ridicate din America Latină,
din cauza lipsei spitalelor și a asistenței medicale,
eu consider că există condiții.
Asta am învățat în Cuba,
că o revoltă populară, dacă nu e sprijinită de lupta armată,
nu are nicio șansă de a răsturna puterea.
Când oamenii vor afla că mișcarea e condusă de un străin
vă vor întoarce spatele.
Veți muri ca niște eroi,
dar nu aveți nicio șansă de a obține victoria.
Atunci să schimbăm numele de Bolivia.
La urma urmei, Simon Bolivar era din Venezuela, nu?
Tovarășe Monje,
sarcina dumitale și a Partidului este să spuneți poporului că Che...
că Ramon e un revoluționar latino-american, nu un străin.
Așa este. Ramon e ca Simon Bolivar.
Partidul nu sprijină lupta armată.
Trebuie să o abandonați.
Și atunci veți avea sprijinul nostru.
Dacă nu, Partidul nu vă va mai plăti soldele.
Ca prim secretar al Partidului Comunist,
vă sfătuiesc să veniți cu mine.
Dacă ții o frunză în mojito nu se macerează.
Știți că nu se macerează.
Frunzele nu se pot macera.
Ce mai faci?
Vino încoace. Numai puțin, să termin aici.
Apoi se pune capacul.
Se ține jumătate de oră la cuptor, la o temperatură potrivită.
Am uitat ceva, peste sosul bechamel se rade brânză.
Brânză...
Mă scuzați un moment. Trebuie să vorbim.
Desigur.
- Totul e în regulă? - Da.
De ce a schimbat Che locul taberei?
Cred că a vrut să fie mai aproape de Argentina.
Avea oameni de legătură care îl așteptau în Alto Beni.
Acolo sunt minele. Minerii se implică mai mult în politică.
Ei ne sprijină.
Che ar avea nevoie de un loc unde să antreneze oamenii 6 luni,
fără să-l deranjeze nimeni.
Ce zici de regiunea Nancahuazu?
E foarte departe. Acolo viața e grea.
De fapt, puținii fermieri care trăiesc în zona aceea
nu au încredere în străini.
Sovieticii nu-i vor permite lui Monje să facă nicio înțelegere.
Nu.
Avem niște bani pe care vrem să-i duci în Bolivia.
Și vrem să afli dacă mai e nevoie de ceva,
ca să trimitem.
Am mai găsit și o peșteră, care ne-ar putea fi de folos.
Bună dimineața.
Le-am spus oamenilor că azi mă întorc în La Paz.
Îmi dau demisia din Partid.
Misiunea mea...
s-a încheiat.
- Bine. - Jeep-ul vine abia după amiază.
De ce nu stai în tabără până vine jeep-ul?
Aș vrea să fiu singur.
O să aștept în casa de zinc.
Bine.
Mă întorc pe 10 ianuarie, după ce iau o decizie.
Bine. Monje, noi vom fi aici.
Coco, caută-l pe Moises Guevara.
Spune-i că vreau să vorbesc cu el.
Iar noi plecăm peste câteva zile într-un marș de antrenament.
Pentru vreo 20 sau 25 de zile.
Voi merge în regiunea minieră.
Mă întorc între 4 și 14 februarie.
Aș vrea să mă întorc mai devreme, dar e perioada carnavalului.
E Parada Diavolilor în Oruro.
Oamenii vor fi risipiți peste tot și va fi greu să-i adunăm.
Tu ești principala noastră legătură cu exteriorul.
Acoperirea ta trebuie să rămână perfectă.
Nu poți să te întorci în tabără.
S-ar putea să fie o grevă în Siglo Veinte.
Și cu soțul tău...
cum merg lucrurile?
L-ai convins să plece?
Am aranjat totul ca să plece la studii în Bulgaria.
Și cu Barrientos? Ce s-a întâmplat?
Ne-am întâlnit.
- Și ce s-a întâmplat? - Cred că mă simpatizează.
Știu că mă simpatizează.
- Să încerc să-l contactez iar? - Da.
Tania, când situația va exploda,
ceea ce faci tu va conta foarte mult.
Am adus provizii. Zahăr, ouă, făină, tot ce trebuie.
Noul angajat e bolivian?
Da.
- Cât vă datorez? - Nu, țineți-vă banii.
- Nu, vă rog. - Doar suntem vecini.
Nu fac asta pentru bani.
Vreau să vă ajut.
Am rude în transporturi. Vă puteți baza pe mine pentru orice.
Bine?
Du-te cu Tuma la vecinul nostru...
și spune-i că vrem să ne ajute. Implică-l, dar nu-i oferi mult.
Spune-i că, deocamdată, îl plătim doar pentru ce transportă cu jeep-ul.
Atât.
Tumaini...
Sperie-l puțin.
Explică-i că, dacă ne trădează, va plăti cu viața.
Poți să ieși și să intri în oraș cu jeep-ul tău.
Așa ne poți cumpăra alimente și te vom plăti bine.
Sigur, tot ce vreți.
- Foarte bine. - Trebuie să-ți spun ceva.
Dar în particular, pentru că nu pot să-i spun decât unui prieten.
Bine.
Mai vrei?
Două păsărele trăiau într-un copac.
Una era tăcută, dar cealaltă își scutura mereu penele și cânta.
Într-o zi un vânător trecu pe-acolo.
A auzit-o pe cea care cânta, a ochit și a tras.
Cealaltă pasăre, care tăcea, nu a pățit nimic.
A scăpat cu viață.
Drăguță poveste.
- E bună. - E bună. Mi-a plăcut.
Chiar mi-a plăcut. M-am prins.
Ticălosule ce ești!
Mai vedem noi.
Bună dimineața.
- Ce mai faceți? - Bine.
Ce zi frumoasă, nu?
Văd că fabrica merge bine.
- Bună dimineața. - Veniți cu mine.
Putem intra? Arătați-mi casa.
Văd că aveți multă treabă pe-aici.
Curând, nu știu când, dar curând,
vom înfrunta inamicul.
Legăturile noastre cu exteriorul vor fi limitate.
Unii dintre noi vor muri și e trist să-ți vezi camarazii murind
pentru că nu ai putut să-i ajuți.
Mâncarea va fi foarte puțină.
Uneori nici nu vom avea ce să mâncăm.
Și, de parcă n-ar fi destul,
va trebui să suportăm și asprimea climei.
Pe scurt...
vom deveni niște gunoaie umane.
Asta e tot ce vă pot promite.
Gândiți-vă bine.
Încă mai e timp să vă întoarceți la casele voastre.
Apoi va fi prea târziu.
În încheiere...
aș vrea să vă repet
ce i-am spus lui Monje.
Eu? Acum sunt aici.
Și nu plec decât mort.
Voi fi alături de cei care rămân, până când vom învinge.
Cât porumb ne poți vinde?
Abia ne ajunge nouă, domnule.
Măcar un purcel dacă ne-ai vinde...
Sunt prea mici. Cum să-i vând?
Plus că sunt ai stăpânei.
Și cât ar costa un purcel, coniță?
Nu-s de vânzare. Sunt de lapte.
Vă plătesc 30.000 de bolivieni.
Nu știu ce să zic...
Dar 40.000?
Ce facem, vindem sau nu?
Haideți să fie 50 de mii, da?
Bine.
În ce condiții trăiesc?
Foarte rele.
Au copii?
Au șase băieți. Desculți și plini de păduchi.
Iar unul are o infecție la ochi.
Câți ani are fermierul?
Vreo 40 sau 50 de ani.
Eu cred că are mai mult.
Și când le-ați oferit banii cum au reacționat?
Ochii le-au sclipit când au văzut banii.
Bună ziua.
Bună ziua, Honorato.
Vino, vreau să vorbesc cu dumneata.
Noi vrem școli pentru copiii voștri...
și spitale unde să fie îngrijiți...
și șosele, ca să ajungă aici camioanele și să vă puteți vinde produsele.
Nu v-ar plăcea să aveți toate astea?
Ba da, ar fi bine.
Dar, pentru asta, și noi avem nevoie de ajutorul vostru.
Doi...
... și trei.
Uite. Vezi?
Ești un adevărat bărbat.
Dumnezeu vă va răsplăti.
- În regulă. - Dumnezeu vă va răsplăti.
Gata.
- La revedere. - La revedere, doamnă.
- La revedere - Dumnezeu să vă răsplătească.
Ce faceți?
Astea erau pentru toți.
Nimeni nu-și ia singur, fără să i se dea voie.
Ați înțeles?
De data asta sunteți iertați, pentru că nu cunoașteți încă regulamentul.
- Aici totul e al tuturor. - Dar ne e foame.
Tuturor ne e foame, Dario. O cutie trebuie să ajungă la șase oameni.
Lipsește una.
Am pierdut legătura prin radio cu centrul, așa că mă întorc.
Nu, voinicule. Nu pleci nicăieri.
O să rămâi cu noi până la 6, ca să-i spui lui Ramon unde am ajuns.
Ba nu, mă întorc acum, cât e încă lumină.
Auzi? Ți-am dat un ordin.
Rămâi aici până la 6.
- Am plecat. - Nu pleci nicăieri, n-ai auzit?
Nu mă scoate din sărite!
Mai întâi îți iau gâtul!
Hei, ce v-a apucat?
Miguel!
Ce se întâmplă aici?
Miguel, uită-te la mine!
Doar sunteți camarazi!
Ce fel de camarazi? Trebuie să respecte ordinele.
Gata, încetați!
Miguel, trebuie să înveți să te controlezi.
Și să dai ordine în mod respectuos.
Ca un adevărat șef.
Aici nimeni nu poate fi amenințat sau lovit.
Așa ceva nu e permis în lupta de gherilă.
Și voi o știți mai bine ca oricine.
Iar tu...
ai mințit.
Miguel nu te-a lovit cu mânerul macetei. Nici nu te-a atins.
Și nu voi accepta printre noi
niciun mincinos.
Dacă se mai întâmplă, Pacho,
te trimit înapoi Cuba, cu o caracterizare urâtă.
Astfel de incidente afectează moralul și capacitatea de luptă,
nu numai în cazul tău sau al tău,
ci al întregului grup.
Dacă cineva se simte slab sau descurajat,
nu trebuie să recurgă la astfel de metode,
ci să spună comisarilor politici, lui Inti, lui Rolando,
sau mie...
și îi vom da voie să plece, fără nicio problemă.
Eu n-am venit aici să muncesc. Nici măcar n-am pușcă.
Ascultă ce-ți spun.
Ramon ar putea fi acum în Cuba, alături de familia lui,
cu o mulțime de mașini în garaj și înconjurat de lux.
Dar e aici, pentru că vrea ca voi să aveți o viață mai bună,
iar copiii voștri să învețe să citească și să scrie.
Eu sunt doar un brutar și toată viața am fost sclav,
dar într-o zi voi fi liber.
Odihniți-vă puțin, că mâine plecăm în zori.
- Nu mai rămânem aici? - Nu, trebuie să aveți răbdare.
Vă ducem în tabăra cealaltă, unde veți fi mai în siguranță.
Dar ați avut vreo problemă?
Un vecin crede că fabricăm cocaină.
Poliția a fost aici de două ori până acum.
De când n-ai mai auzit nimic de Ramon?
De peste o săptămână.
Am pierdut contactul cu întregul grup.
Moises, salut!
Pe cine-ai adus?
Oameni de legătură din Argentina și Franța. Iar Chino e din Peru.
Te întorci la Camiri?
Trebuie să vorbesc cu Ramon mai întâi.
Monje și Partidul își bagă nasul peste tot.
I-au convins pe puținii bolivieni care s-au antrenat în Cuba
să nu ni se alăture.
Fiți atenți.
Atenție la mine!
Să nu se apropie nimeni de hamacul ei.
Cine se atinge de ea va fi aspru pedepsit.
Ascultă-mă, Arturo.
Sunt bolivieni. Au venit să lupte.
Nu trebuie să-i jignești.
Am nevoie de doi voluntari ca să vâneze. Mergeți voi.
Vedeți să aduceți ceva bun, că proviziile sunt pe terminate.
Ce naiba faci? Luăm bani pe asta.
Grăbește-te!
Se aude un avion.
Avion!
Haide, Ramon.
Lasă-te jos, Ramon.
I-au prins pe cei doi oameni ai lui Moises care dezertaseră
și au pălăvrăgit ca papagalii.
Soldații au intrat în casa de zinc.
Au luat jeep-ul Taniei și un măgar.
- Cine naiba a ordonat să mutăm tabăra? - Antonio.
Spune-i lui Antonio că războiul se câștigă cu arma în mână.
- Să se întoarcă toți în tabără. - Bine.
Rolando!
Pregătește o ambuscadă.
Aveai ceva în jeep?
Niște discuri cu discursuri de-ale lui Fidel.
Vor căuta în jeep și vor ajunge la hotel.
Iar de la hotel vor ajunge la apartamentul tău.
Iar de la apartamentul tău vor ajunge la toți ceilalți.
Nu puteam să am încredere în nimeni.
De câte ori sunam îmi închideau telefonul.
- De-aia am vrut să-i aduc... - Ai primit ordin clar să nu te întorci aici.
Sunt 5 ani de muncă în zadar.
Tania, 5 ani!
Dă-mi pușca.
Tu și ceilalți musafiri veți pleca imediat ce va fi posibil.
Nu trageți!
Ne predăm!
Superiorii mei sunt niște lași. Nu ne spun nimic.
Eu n-am vrut să vin aici, jur.
Liniștește-te.
- Nu mă omorî, te rog. - Liniștește-te.
Sufăr de reumatism, jur.
- Nimeni n-o să-ți facă nimic. - Și sunt bolnav de inimă.
Să nu credeți ce spune maiorul Plata. E un mincinos și un profitor.
Vinde mâncarea noastră și bagă banii în buzunar.
Își bate oamenii. Și acum uite-l cum plânge. Lașul!
Atunci ce facem cu el?
Păi, eu zic să-l omorâm.
Da, omorâți-l.
Întoarce-l pe-o parte.
- I-ai dat vreun calmant? - Nu încă.
Fă-i niște morfină.
Suntem implicați într-o luptă
în care, vrem sau nu, s-ar putea să ucidem
sau să fim uciși, pentru că luptăm pentru eliberarea Boliviei.
Puteți s-o faceți acum.
Eu nu mă mai întorc. Plec din Armată.
Sperăm să vă revedem în curând.
Pentru că mai avem nevoie de arme ca acelea pe care ni le-ați adus.
Trăiască Bolivia liberă!
Trăiască Armata de Eliberare Națională!
N-a vrut să rămână niciunul.
Au nevoie de timp.
E o urgență națională.
SUA nu au de gând să facă nimic
când Castro aduce revoluția comunistă în Bolivia,
chiar în inima Americii de Sud?
Domnule președinte, amenințarea are trei componente.
Unu, chiar acțiunile gherilei,
doi, incapacitatea conducerii de a lua măsuri împotriva rebelilor,
inclusiv a dumneavoastră.
și trei, posibilitatea ca populația
să devină indiferentă față de această situație.
Asta am vrut să spun și eu.
Și dacă Che Guevara este aici?
Nu pot face publică această informație.
Potrivit serviciilor de informații, Guevara nu a plecat din Congo.
Guevara nici nu contează,
dacă putem controla presa și câștigăm încrederea țăranilor.
Ei sunt cea mai bună sursă de informații.
Dacă poate afla cineva unde sunt rebelii, ei sunt aceia.
Domnule președinte, credem că ar trebui să creați o forță
special antrenată și echipată pentru a combate această amenințare.
Va fi formată din militari bolivieni
și va acționa numai în zona de luptă.
Și cine îi va antrena pe acești militari?
Avem oameni care supervizează operațiuni similare în Vietnam.
Ar putea lucra cu oamenii dumneavoastră.
Nu. Dacă pleci acum, poți fi capturat.
Mai bine aștepți până începem marșul spre nord.
- Spre nord? - Da.
Atunci vă putem lăsa pe drumul spre Cochabamba.
Nu cred că e o idee bună. Ar putea dura două sau trei luni.
Ciro, suntem în război.
Dă-mi o călăuză.
Dă-mi o călăuză și o să mă descurc.
Având în vedere situația, nu pot să-ți dau pe nimeni.
O să mă gândesc la altă soluție.
Dar, orice ar fi, trebuie să rămânem împreună.
Ramon, cărțile tale s-au îmbibat cu apă.
Pune-le la uscat pe piatra aia.
Arturo...
S-a udat și radioul. I-au ruginit piesele.
Ce vrei să spui, că nu mai funcționează?
Recepționează, dar nu poate transmite.
Acum chiar că am încurcat-o.
Ba nu. Mai sunt musafirii, care pot duce mesajele.
Armata zice că sunteți aici ca să răspândiți comunismul.
Că nu aveți credință în Dumnezeu, că lucrați pentru stat.
Că violați femeile și distrugeți familii.
Că îi omorâți pe cei care nu vor să vă ajute, că vreți să ne faceți sclavii voștri.
Ce fel de libertate aveți voi?
Pot să fac orice vreau.
Ascultă-mă. V-au spus numai minciuni.
Noi n-am venit aici ca să facem vreun rău cuiva.
Vrem numai să cumpărăm ceva de mâncare, atât.
Dar nu am nimic. Am numai asta.
Cât vrei pentru tot?
Cât aveți. Luați-le și gata.
Dacă aveți nevoie de mine, sunt dispus să rămân.
Acum am nevoie de fermieri.
Tu mai bine te duci în Franța și ne promovezi cauza,
ca să ne trimită mai ales bani, medicamente și radiouri.
Și mai trebuie să duci niște mesaje în Cuba.
Le voi scrie lui Sartre și lui Bertrand Russel
să organizeze o colectă de fonduri internațională
pentru Mișcarea de Eliberare Boliviană.
Nu-ți face griji.
Când te vei simți mai bine te vom duce de-aici.
Nu-mi fac griji.
Tumaini...
Uite, e a ta.
Ca să te aperi.
Eu o iau spre sud cu avangarda, ca să-i scot pe musafiri prin Muyupampa.
Tu stai cu bolnavii până mă întorc.
Cam cât timp vei fi plecat?
Vreo 3 zile.
Rolando...
Tu și Loro îi veți înlocui pe Banigno și Miguel.
Ramon...
Nu e nimeni acasă.
Atunci scrie un bilet și lasă-le banii.
Strângeți totul, plecăm.
Ramon...
Nu știm nimic de Loro.
Asta e tot ce mi-au dat, domnule căpitan.
Ce să fac cu astea?
E vreun magazin pe-aici?
Mi-au luat porcii și porumbul.
Tu i-ai ajutat, iar ei ți-au dat bani.
Acum ne vei ajuta pe noi să-i eliminăm, că de nu...
Iar tu îmi furi acum găinile, căpitane.
Ascultă ce-ți zic, istețule, fii atent aici.
O să ne anunți imediat, dacă mai vin pe-aici rebelii.
Tu ai inimă bună.
Așa că o să faci ce ți-am spus.
- Alejandro! - Domnule comandant...
Sunt căpitanul Mitchell și voi antrena trupele.
- Îmi pare bine. - Să mergem la comandament.
Când se va termina totul bolivienii vor fi
la fel de bine pregătiți ca forțele speciale americane.
Vor fi instruiți în armament, comunicații și spionaj,
dar și în politică, pentru a înțelege aspectul moral al operațiunii.
Și am mai adus din Vietnam unul dintre cei mai buni piloți de elicopter.
- De cât timp aveți nevoie? - De cinci luni.
Bună ziua.
Am venit doar ca să scriu un articol despre mișcarea de gherilă din Bolivia
și să verific zvonurile lansate de Armata boliviană
că liderul grupului este Che Guevara
și că alături de el se află o femeie.
Tipul ăsta e un cal troian.
Niciun cubanez nu trebuie să stea de vorbă cu el.
- Ce e, Dario? - E gata masa.
Împarte porțiile. Mai întâi copiilor.
Sunteți din Paraguay?
Din Paraguay? Nici vorbă. Sunt din Oruro.
Măi, copii,
după ce terminați de mâncat trebuie să plecați de-aici, bine?
Nu putem, pentru că străinul ăla ne datorează bani.
Cum adică vă datorează bani? Cât are să vă dea?
50 de pesos.
Am vorbit cu englezul despre calea de ieșire.
Zice că e cunoscut de armată în Camiri.
Am putea ieși pe-acolo.
Voi hotărâți.
Ne-am putea folosi de pașapoarte ca să trecem drept ziariști.
Inti poate să vă conducă până la drumul spre Camiri.
Dar să nu treceți prin Muyupampa.
Și aveți grijă să nu cădeți în mâinile lor.
Dacă se întâmplă asta, să nu spuneți că sunt aici,
nici eu, nici ceilalți cubanezi, sub nicio formă.
- Ai cumva o țigară? - Nu, n-am.
Fir-ar să fie!
De ce nu fumezi? E foarte plăcut.
Dar am niște tutun.
Mulțumesc, frate.
Unde sunt cubanezii?
- Păi, cred că sunt... - Dario, vino încoace.
Ți-am spus să nu discuți cu tipul ăsta!
Ce ți-a zis?
Nimic, frate. I-am cerut o țigară.
Rămâi în spate.
Stați pe loc! Opriți-vă acolo!
Puneți jos rucsacurile și arătați actele.
Lăsați-le jos.
Numele francezului e Regis Debray.
Se dă drept jurnalist radical, dar e marxist.
Petrece mult timp în Cuba și e prieten bun cu Fidel Castro.
Pe argentinian îl cheamă Ciro Bustos.
E pictor, dar și scrie.
A strâns bani, în 1963,
pentru o mișcare de gherilă condusă de Jorge Massetti.
Massetti a fost ucis de poliția argentiniană în 1964.
Doi mercenari, un francez și un argentinian, au fost uciși
într-un schimb de focuri cu Armata în zona cunoscută ca Vaca Guzman.
Vaca Guzman, asta e în Muyupampa.
Dacă e adevărat, vor plăti scump, ticăloșii.
I-au arestat pe toți trei. I-au dus la Camiri.
De unde știi?
Am oprit o mașină cu steag alb care venea de la Muyupampa.
În ea erau un preot german și încă un tip. Ei ne-au spus.
Au zis că vor să vobească cu șeful nostru. Ne-au dat bomboane și alte chestii.
- Inti, pe tine te-au văzut? - Nu.
Mulți dintre oamenii dumitale nu sunt bolivieni.
De aceea localnicii nu au încredere în voi.
Dar au încredere în dumneata.
Ei ne-au spus să vorbim cu voi.
Atunci spuneți-le că armata noastră îi primește pe toți cei care vor să lupte
și că ar trebui să ni se alăture.
Nu, ei resping orice are legătură cu violența.
Deci e în regulă când puterea utilizează violența ca să ne oprime,
dar noi nu putem folosi forța ca să ne eliberăm?
Ei nu vor să vi se alăture și nu vă vor aici.
Iar voi nu aveți niciun drept să le distrugeți viața.
Azi va fi pace în Muyupampa,
dar cu condiția să ne aduceți un camion cu mâncare și medicamente,
până diseară la ora 6.
Ne vedem la ferma lui Nemesio. Vă vom plăti totul.
Apoi vom pleca. Aveți cuvântul meu.
În regulă.
Deschide gura.
O să-i tortureze pe Bustos și pe Debray
și o să afle tot.
Ramon...
Cred că ar trebui să-ți schimbi numele.
Nu-i o idee rea.
Avion!
Să iasă toți din casă.
- Fugiți! - Adăpostiți-vă!
Repede, sub copac!
Ieșiți de-acolo!
Majoritatea sunt cubanezi. Nu vă lăsați păcăliți.